ÎNDRĂGOSTIȚII MOR ULTIMII
- Ian. - Adam, omule, ești bine?
- Hei, aia e Supra? ~Supra Gibson- chitara~ - Da, și arată bine de tot.
Sper că-ți place, pentru că se găsesc din ce în ce mai greu, știi ce zic?
Găsești una și tot timpul are ceva, sau grifful e terminat...
Rahat! Adam, vrei să mă descalț?
Cred că am călcat în ceva.
- N-are rost. - Bine.
- Supra. - E din 1959, omule.
- Foarte fain, Ian. Mulțumesc. - Bun.
Toate piesele-s originale. Normal că le-am încercat și merg ca unse.
Exact ce-mi doream.
O să-i zic William Lawes.
La masculin?
Da, asta e.
Cine-i William Lawes?
Era un tip din secolul al 17-lea.
A scris ceva muzică de înmormântare nemaipomenită.
Și în timpul războiului civil a fost împușcat de un parlamentar.
Nasol.
Adam, vezi asta.
- Asta... - E un Hagstrom, din 1960.
- Suedez. - Da.
Uită-te la asta.
Uită-te pe spate.
La naiba. Pearloid. ~un plastic special~
Serios, omule.
Și asta... Uită-te.
E un Silverton, de prin anii 60. Cu amplificator în carcasă.
- Nemaipomenit. - Așa-i?
- Da. - Și...
Și asta e o minunată 'Chet Atkins'.
6120. Tăiată dublu.
O dată l-am văzut pe Eddie Cochran cântând la așa o chitară.
Dar era modificată într-un Gibson P-90.
Serios? L-ai văzut pe Eddie Cochran cântând?
Da, pe YouTube.
Logic.
- Am ceva super special pentru tine. - Avem ce-ți trebuie.
Știu că nu vrei să cânți live, știu că vrei să rămâi complet anonim.
Dar fiind așa retras...
o să atragi și mai mult atenția asupra ta.
Da...
Ghinion.
Ascultă, Ian.
E ceva ce poți face pentru mine.
Orice. Orice, omule, zi-mi doar.
Am nevoie de un glonte.
Special.
Serios? Pentru că ți le-am dat anul trecut pe alea de 38.
Știu de alea. Am nevoie de un glonte de calibru 38.
- Dar făcut din lemn. - Pe bune? Din lemn?
Făcut din cel mă dens lemn pe care-l poți găsi.
Sugerez lemnul de guaiacum, Lignum Vitae,
poate chiar Acacia xiphophylla, Piratinera Guianensis,
Sau lemnul negru african, Dalbergia Melanoxylon.
Crezi că poți găsi pe cineva care să mă ajute cu asta?
Da dar... n-am înțeles tare bine, repetă, te rog.
Lemn de Guaiacum, Lignum Vitae, Acacia xiphophylla, Piratinera Guianensis,
lemn negru, Dalbergia Melanoxylon.
Bun. Cred că știu pe cineva care te poate rezolva...
dar la ce dracu-ți trebuie?
E pentru un...
proiect.
- Un proiect secret de artă. - Fain, fain.
Bine, o să mă gândesc la asta.
Mulțumesc, Adam.
Carcasa poate fi din metal dar interiorul trebuie să fie din lemn.
- Doar unul? - Doar unul, da.
Da, bun.
Mai ai nevoie de alte ciudățenii?
E un depozit unde se vând amplificatoare de astea
ceva lucruri nemțești, rusești. Ar fi bine să treci să vezi care-i treaba.
Nu, sunt în regulă, mulțumesc.
Bine. Pot să merg până la budă înainte să plec?
Îmi pare rău, da-i stricată.
Încă? O să aduc pe cineva...
- Lasă, că n-are rost. - Nu-i deranj mare...
Nu!
O s-o repar singur Doar că n-am avut chef încă.
Simte-te ca acasă și ușurează-te în grădină.
Bilal.
Arătați minunat, doamnă Eve.
Mulțumesc.
Acuma... Spune-mi cum e? Pe bune.
Profesorul meu e fragil. Dar are spiritul puternic.
E pe mâini bune.
E familia mea.
Și eu...
Îi protejez secretele.
Și pe-ale tale.
Doamna mea.
Mai e doar o oră până la răsărit.
Sunt conștientă, dragule.
E de calitate?
Da, Eve.
De la doctorul francez?
Fix de-acolo.
Deci...
Cum e fabulosul Christopher Marlowe în seara asta?
Te-am avertizat! Niciodată nu folosi numele ăsta în public.
Nebunule.
Pot păstra un secret! Și tu știi asta.
Dar trebuie să întreb, care-i cel mai delicios scandal din istorie?
Draga Eve, asta s-a întâmplat acum 4 secole.
Ai purtat haina asta 4 secole.
Am primit-o în 1585. E preferata familiei mele.
Deci spui că niciodată n-o să-mi spui secretul?
N-ai putea... să-mi dai măcar un indiciu?
Ar putea cauza un haos delicios.
Cred că lumea are destul haos.
Care s-o țină-n mișcare.
Netrebnicule.
La naiba! Am făcut pe mine.
Te-am așteptat cu un motiv, doctore...
- Doctore Faust. - Mă bucur că ne revedem...
Doctore...
Watson.
Știi...
Tot aranjamentul ăsta mi-e peste mâna.
Vrei să ne întâlnim în afara spitalului de-acum?
În loc să apari pe neașteptate ca o...
Fantomă.
Ar fi nevoie de un aranjament sănătos.
Da, și aș fi mai în siguranță.
Mi-ar plăcea să vin la sursă.
Pe lângă asta, pericolul de ambele părți mă face să mă simt în siguranță.
Acuma, mă scuzi. Am treabă.
Bine, lasă-mă să-ți aduc după ce-ai venit.
Doctore... Strangelove?
Grupa O negativ.
Apropo stetoscopul ăla?
Arata vechi.
E din 1970 toamna.
- Chiar din 60. - Da?
Omul ăsta e din Cleveland.
- Da? - Adam.
- Eve. - Hei, puiule.
- Stai așa, vreau să te văd. - Și eu.
Ce faci? Scormonești prin fire și noduri, iepuraș bolând?
Da, stai așa...
- Bună. - Aici.
Bună, iubitule.
Arăți obosit.
Zău?
Pentru că sunt...
Probleme cu produsele?
Deloc.
Atunci care-i baiul?
Poți să-i spui soției tale?
E zombificarea. Cum se poartă cu lumea.
Mă simt ca și cum aș fi nisipul de la fundul clepsidrei sau ceva.
Ar fi bine să treci peste asta.
Panseluță mea...
Am mai fost în punctul ăsta... Mai știi?
Și ai pierdut tot ce era mai important Evul mediu, tătarii, inchiziția...
Inundațiile, plăgile...
Și muzica ta?
Pare-se că scriu doar muzică funebră.
De ce nu vii aici să mă săruți?
Pe vremuri iubeai Tangerul. Și muzica de aici.
La naiba!
Bine, vin eu.
Dar nu pot să cred că-mi faci iar asta.
Nu-mi place să călătoresc.
Eve...
Te iubesc nespus.
Iau asta la pachet.
Da. Există posibilitatea unui zbor de noapte de la Tanger la Paris?
Bun. Și următoarea noapte de la Paris la Detroit?
Da? Minunat.
Numele lui Fibonacci.
Sper că nu am picat pe nepusă masă.
Am vrut să vin pentru că am ceva pentru tine.
Glonte de lemn. Calibru 38.
E din lemn dur.
Dalbergia Retusa.
Pentru proiectul tău!
L-a făcut cineva pentru mine fără nicio întrebare. A spus că lemnul e atât de dens
încât se scufundă-n apă. Cred că se fac și chitare din el.
Adevărat, da.
E perfect, mulțumesc, Ian.
Nicio problema.
Știi, pentru un zombie..
Ești de gașcă.
Mulțumesc.
Te rog.
Nu-mi trebuie, deja ai plătit prea mult data trecută. E totul bine.
Ian, te rog.
Mi-ai cumpărat mașina și tot felul.
Mulțumesc, Adam.
Mai ai nevoie de altceva? Să-ți aduc?
Erau niște hipsteri aici azi noapte. Au sunat la ușă.
- Zău? - Da.
De unde știau că stă cineva aici? Nimeni nu sta aici.
- Știu, dar nu-mi convine, am mai vorbit. - Știu că am vorbit, nu-i bine deloc.
E de-a dreptul terminat. Cum dracu...?
Bine, știu.
Nu-ți face griji, o să dau zvon
precaut, despre unde ai putea locui și o să-i fugăresc de-aici.
Fă orice trebuie. Orice. Doar rezolvă treaba.
- Mă descurc. - Bun.
Bine, ne vedem mai târziu am ceva treabă.
Știi.
Am visat-o
pe nerușinata de soră-ta azi noapte.
Ai visat-o pe Eva? În ce fel, Kit?
Kit?
Ce? Scuze! Eu...
Eram cu gândul în altă parte.
Departe!
În Italia, de fapt.
Acum câteva sute de ani.
Arată super bine? Ce?
Știu că n-ar trebui să-ți spun asta.
Dar ai grijă.
N-aș suporta să ți se întâmple ceva.
Sincer, nu înțeleg de ce nu locuiți în același loc.
Pentru că nu suportați să stați despărțiți.
Oricum, trimite-i salutările mele...
ticălosului sinucigaș emo.
- Chiar crezi că e? - Ticălos?
Sper că e doar romantic.
Chiar și așa dau vina pe Shelley și pe Byron.
Și pe toți sclifosiții francezi cu care umblă.
Mi-ar fi plăcut să-l cunosc înainte de-a scrie Hamlet.
Ne-ar fi dat cel mai bun model imaginabil.
"Ea nu se stinge-n veci și nu se pleacă."
"În fața Judecății de Apoi."
"De-or să găsească-n crezul meu vreo pată."
"Eu n-am iubit și n-am scris niciodată."
Marlowe...
Sunt varză.
- Iartă-mă. - Nu, lasă-mă să-ți aduc ceva.
Mulțumesc.
Doamnelor și domnilor, am ajuns la aeroportul din Detroit.
Vă mulțumim că ați zburat cu Air Lumiere. Și speram să călătoriți cu noi din nou.
- Mulțumesc. - E în regulă.
Mephitis Mephitis.
Doamna mea.
Pot?
Iubesc ce-ai făcut din locul ăsta.
Și muzica ta cea nouă.
Îmi aduce aminte de când i-ai scris cvartetul de coarde lui Schubert. Mai știi?
- Și l-a prezentat ca și cum ar fi al lui. - Da, dar eu l-am rugat să facă asta.
I-am dat doar partea de addagio.
Doar ca să contribui cu ceva.
De asta ai scos muzică nouă?
Aveam nevoie de o reflexie.
Să văd dacă o să aibă ecou înainte de...
Înainte de ce?
Of, Adam.
Tot timpul bagi faza cu zobii înainte ca să te scoți pentru când ești deprimat.
Ce spui de toți eroii tăi?
- Nu am eroi. - Nu?
- Dar savanții? - Care?
Uite ce le-au făcut.
Pitagora, ucis.
Galileo, întemnițat Copernic, ridiculizat.
Bătrânul Newton împins spre alchimie.
Tesla, distrus. Posibilitățile lui minunate, ignorate complet.
Și încă se ceartă pe Darwin. Încă.
Cam atât a fost cu știința.
Și acum ce fac?
Își contaminează propriul sânge. Ca să nu mai vorbim despre apă.
Ei bine, dacă ar fi să vorbim despre atrocitățile zombilor în istorie
o să stăm aici până dimineața.
E deja dimineața.
Să-ți povestesc din nou despre "acțiunea fantomatică la distanta"?
Teoria lui Einstein despre zăpăceala?
Iubesc cum o spui tu. Dar nu acum.
Nu vreau să stau trează toată ziua.
Eve?
Poți să-mi spui cât de veche e chitara asta?
Cred că e un L2 dar... niciodată nu am putut-o data corect.
E tare faină.
Gibson. 1905.
Veche.
Da, iubirea mea. Dar știi că costumul tău de mire e cel puțin vechi de un secol.
E?
Deci asta e nebunia ta. Detroit.
Toată lumea a plecat.
- Ce e asta? - E un Packard.
Aici s-au construit cele mai mișto mașini din lume.
S-a terminat.
Dar n-a murit. Se va ridică din nou.
Da?
Da. E apa aici.
Când orașele din sud vor arde.
Locul ăsta va înflori.
Vrei să vezi muzeul Motown? Nu prea-s multe de văzut de afară.
E ceva ce-aș putea să-ți arăt.
Nu e departe.
Aici. E casa lui Jack White.
Casa lui Jack White.
- Îl iubesc pe Jack White. - Aici a crescut.
Jack White mititel. Ce drăguț!
Știi că e al șaptelea fiu?
Pun pariu că e.
Și aici e faimosul teatru din Michigan.
L-au construit în 1920. A costat ca dracu de mult.
A fost construit ironic exact unde Henry Ford a făcut primul prototip de mașină.
Aveau loc 4000 de persoane înăuntru.
E fantastic pentru ce? Concerte?
Concerte și filme, imaginează-ți.
Oglinzile reflectau candelabrele...
Și acum...
Parc de mașini.
Și uite-așa moare regina, prințul meu.
Da, eroul tău Christopher Marlowe îți trimite gânduri bune.
Nu am eroi.
Știu ce ai de gând. Să-mi distragi atenția.
Acum gura mică.
- Ai jucat șah cu Byron? - Eve! te rog...
Dar vreau să știu! Îți place să-mi spui și eu iubesc să-ți ascult poveștile.
- Cum era? - Sincer, era un măgar sclifosit.
De ce nu mă surprinde asta?
Și Mary? Cum era Mary Wollstonecraft în viața reală?
Haide! Zi-mi, cum era?
Delicioasă.
Pun pariu.
Apropo de delicios, am o surpriză. Un experiment.
- Nereușit, bănuiesc. - Nu, nu merge.
- Ce e? - O negativ.
- Delicios. - Sânge pe băț.
Pe băț.
- Nu-i rău. - E chiar răcoritor.
Special pentru când ești înfierbântat.
Șah mat, draga mea.
Eve, ești feroce. De-a dreptul brutală.
Sunt o supraviețuitoare, puiule.
Vorbește sângele pentru tine.
Trebuie să asculți asta. Charlie Feathers.
- O știi? - 1956.
'Abia pot suporta'.
Da.
La dracu!
Ce loc minunat!
Vitis Vinifera.
Uite la asta. Lucrătură de zombie.
În nevoie. E atât de veche. Din ce secol?
Tesla avea becuri și nici măcar un ștecher în 1895.
- Dar nici măcar nu e conectat. - Da, le-am scos eu.
Ce comoară. Tu le-ai făcut?
Ei bine, le-am cablat împreună din bucăți și piese.
Excelent! Ești un alchimist adevărat!
Trebuie doar să mai văd încărcătoarele și conexiunile.
Asta are nevoie de calibrare.
- Astea-s antene? - Da.
Primesc informații electrice din atmosferă.
- Din spațiu? - Se transformă-n energie.
Imediat.
Stai așa, lasă-mă să văd.
Amanita Muscaria.
Ce ciudat.
- Adam? - Da?
Ai văzut asta?
Ciuperci. Se comporta destul de ciudat, totuși.
- Și e extrasezon! - Știu.
Apar și dispar tot timpul.
Probabil primesc informații din atmosfera despre cum să procedeze.
Asta arată că nu știm nimic despre ciuperci.
Poate viața de pe planetă n-ar mai exista fără ele.
Voi nu ar trebui să fiți aici.
Până la toamnă.
- Seară bună. - Ce facem, puiule? Ne jucăm de-a doctorul?
Eu da. Trebuie să merg după sursa noastră.
- Și eu nu vin? - Nu de data asta.
1968. Ai putea să faci una nouă.
Ai folosit vreodată asta pe cineva? Doctore... Faust? Da.
Ce s-a întâmplat, iubirea mea?
Am visat-o
pe sora ta.
- Nu a fost un vis frumos, bănuiesc. - Putea și și mai rău.
Dar nu așa.
- Mă întorc imediat. - Sper.
Mult noroc cu operația, doctore...
23 iunie 1868.
A treia nunta a noastră.
Arătam atât de tineri!
Marlowe...
Dalbergia Retusa?
E nouă.
Arăți cam palid, doctore... Caligary.
Poate trebuie să stai la soare mai mult.
Lipsa de vitamina D poate avea consecințe serioase.
Sânge proaspăt, iubito.
Despre ce-i vorba?
Spune-mi că nu te-ai băgat în belele cu cineva.
Spune-mi.
Nu văd pe nimeni de-ai noștri.
Niciodată.
Bine.
Niciodată nu te mai juca așa.
Jucam un rol în povestea ta.
M-am săturat de zombi...
Și de frica... imaginației lor.
Dragul meu! Asta-i adevărat.
Între timp... Spune-mi de ce nu ar trebui să mă sperii?
Cum ai trăit atâta
degeaba?
Obsesia asta de sine e o pierdere... de timp!
Ar putea fi folosită pentru a supraviețui.
Pentru a aprecia natură, bunătatea și prietenia...
sau dansul!
Ai fost destul de norocos în dragoste, totuși.
Dacă m-aș putea exprima așa.
E lună plină.
Știai că e undeva un diamant de mărimea lumii?
E inima unei stele.
Și nu e doar un diamant minunat
dar de-asemenea produce muzica unui gong gigant.
Un diamant...
Care face muzica unui gong gigantic.
- Unde e asta? - E doar la 50 de ani lumină distanță.
În constelația Centauri.
Mă întreb cum se aude.
Să-ți spun ceva.
Și eu mi-am visat sora.
Și Marlowe înainte de-a pleca din Tanger.
Cred că ne caută.
Pe dracu!
Adică... a trecut ceva timp.
Da, nu destul.
N-ar fi trebuit să doarmă într-un sicriu undeva departe?
Cu un țăruș înfipt în inimă?
- Adam, e sora mea. - Zău?
Păi suntem oarecum... rude de sânge.
N-am lăsat luminile aprinse.
Asta-i muzică ta?
Eva.
Ce naiba cauți aici?
Dumnezeule, mă bucur să te văd!
Ești la fel de frumoasă, încă.
Pot?
Sora mea nemaipomenită Mi-a fost dor de tine.
- Mi-ai primit mesajul? - Cred că da. L-am visat.
Ce fain! Deci merge.
Asta e "acțiune fantomatică la distanță".
De speriat, așa-i.
Despre ce vorbiți?
Știi că e de rău augur să treci pragul unei case fără să fii invitată?
- Încă ți-e frică de usturoi? - Nu vorbesc de legende urbane aici, Eva.
Știi că e ghinion și să asculți muzica cuiva fără să fii invitată?
E genială Adam! O iubesc. Pot s-o downloadez de undeva?
Nu.
Deci? Erai prin Detroit?
Da! Nu! Am venit să vă văd pe voi!
Eu stau în L.A.
Bun.
Capitala zombălăilor.
Ești singură?
Nu... Sunt aici cu voi, măi!
La naiba. Nu poți sta aici!
- Adam! - Nu, după ce s-a întâmplat ultima dată.
Au trecut 87 de ani, Adam.
Ce? Când? Încă mai ești supărat pentru ce s-a întâmplat la Paris?
Ești bine? Da, dar... Mi-e foarte foarte foame.
Aveți ceva?
Ai mirosit tocmai din Los Angeles?
Hai, măi.
- Eva... - Ce? vreau să văd unde-l țineți.
Nu!
Oricum, e minunat să vă văd.
O să ne distrăm drăcește.
A băut o sticlă întreagă de O negativ.
Știu.
Călătorește și asta a obosit-o, știi?
O să fim bine. E întotdeauna ciudat când e vorba despre familie.
- Unde doarme acum? - Am aranjat-o în dormitorul de jos.
- Care dormitor? - Ăla mic mai jos de hol.
Ar fi cazul să-mi ascund discurile într-un seif.
Nu-ți mai face griji. Dormi.
Probabil că și ea s-a culcat.
Putem vorbi despre asta diseară.
Gândește-te doar la diamantul muzical din cer.
De deasupra noastră.
Eve! Adam!
- Ce e, Eva? - Pot intra?
Nu.
Nu e timpul să ne trezim?
Mai putem sta puțin?
Dar e deja noapte.
Și mor de foame.
Pleacă, încă dormim.
Imediat ne trezim pentru micul dejun, bine?
- Treabă de aia bună? - Sigur.
Unde-o ții?
- Mergi și te îmbracă și-ți aducem noi. - Bine.
Te văd!
Ce Dumnezeu e asta?
E din 1975 toamna.
Hei!
Îți forțezi norocul, Eva.
De ce-ai închis?
Îmi plăcea, am găsit-o pe YouTube.
Normal că acolo...
Nu mă simt prea bine.
Ce s-a întâmplat? E din cauza zborului?
Probabil.
E probabil o intoxicație.
- Nu-i comic, Adam. - Nu e!
Ai grijă de nutriția ta?
Știi că trebuie să fii atentă. E plin de otravă în jurul nostru.
Încerc. Hei! Ați mâncat fără mine!
Ia-o ușor, la naiba.
Doamne, prostia asta-i minunată. Mai vreau.
Nu, îți ajunge.
Ăsta e adevărul adevărat, și tu ne bei toate rezervele. Așa că ia-o ușor.
Bine.
Atunci vreau să ascult muzică.
Ți-am zis, e muzica mea.
Zău? Atunci de ce am mai auzit-o și-n Los Angeles?
Cum adică ai auzit-o în LA? Unde?
Într-un club underground.
Nu te cred.
Nu mă crede.
- Cum ai știut că-i a mea, atunci? - Uite-așa, am știut imediat!
Poate că m-am născut noaptea, dar nu ieri noapte.
Bine. Dar o să ies din casă.
- Vreau să ascult muzică. - Bună treabă. mergi.
Dar vreau să merg cu voi!
Nu.
Ești așa plictisitor!
Pun pariu că nu te scoate niciodată din casă. Niciodată, așa-i?
Nu chiar, uneori mergem cu mașina.
Cu mașina. Interesant.
Să mergem undeva! Unde e muzica.
- Nu vrei să vii, Eve? - Păi, nu m-ar deranja.
Suntem în Detroit.
- Da. - Nu!
Adam ne scoate din casă!
Nu, Adam nu va scoate din casă.
- Super! - A fost nemaipomenit.
Mănușile voastre-s cool, man de unde le-ați luat?
- Hei, Ian. - Scott, ce faci? Mă bucur să te văd.
- Ultima dată erai cu Daniel. - Așa cred, da.
Am ceva pentru tine. Stai aici.
- Ce fain! - Știu.
- Mai ții minte aia 12 inchi? - Da, da.
- Fii atent, omule. Pachet triplu. - Da
- 180 grame de vinil? - 180 grame, omule.
- Excelent. - Fără semnătură.
Nemaipomenit. Foarte misterios.
Mulțumesc, omule.
Asta-i extraordinar! Eu...
Nu am putut să-l aduc să vadă muzica live, știi?
- Îți place, Adam? - Da.
- Adam! Vrei să-l cunoști pe White Nails? - Nu.
Bine atunci.
Îmi pare rău! Sunt nepoliticos, vrei o bere, Eve? Sau orice de băut?
Eu sunt Eva, ea e Eve.
Scuze. Eve, îți aduc ceva? O bere?
- Nu, mulțumesc, sunt bine. - Eva?
Drăguț. Ți-ai adus băutura de acasă. Ce e?
- Jagermeister? - De unde?
- Am găsit-o înainte de-a pleca. - Acasă? Adică acasă la mine?
- Da, vrei? - Nu.
Vreau eu.
- Și eu? - Sigur.
Fain.
Tare, omule. Asta a fost de top.
Și omul ăsta e minunat, știi?
- Genial. - E genial.
Știi că nu pot spune nimănui despre el? Cam cât de ciudat e asta!
A trebuit să semnez un acord de confidențialitate și tot rahatul.
Asta-i muzica ta.
- Dansezi cu mine, stea a rock-n-rollului? - Ce?
Da.
Eve, plecăm Acum.
Bine, calmează-te. Ia-o încet.
Hei.
Eva.
- Adam, putem să ascultăm ceva nou de-a tău? - Nu-i timpul.
Ba e, suntem toți aici, știi?
Dada, înțeleg, sunt numai foarte... ...emoționat.
Și eu.
Adam?
Adam, îmi dai sticla înapoi, te rog?
Nu, Eva. Ajunge pe azi.
- Păi mi-e sete. - Cred că ar trebui să mergem la culcare.
Se face dimineață.
- Cred că-i timpul să ne retragem. - Vrei să împărțim asta?
Ian. Cred că... Cred că ar trebui să pleci.
- Da. - O să plece imediat ce-și termină berea.
Da, ar trebui să plec.
- Da, imediat. - O idee minunată. noapte bună, puiule.
Noapte bună, Ian, mă bucur că ne-am cunoscut. Sper că ne mai vedem.
Da, și eu.
- Pleci, da? - Dada, plec.
Gata, am ieșit.
Serios?
Te văd!
Nici să nu-ndrăznești... La naiba.
- E întuneric afară? - Da.
- Ce faci cu asta? - Am umplut-o pentru Eva.
La naiba...
Mă duc să văd ce face.
Dar ai dreptate, iepuraș. Trebuie să plece acasă.
Te vreau numai pentru mine.
Bună idee. Înainte să fie prea târziu.
Mă scol, atunci.
Eva?
Eva!
Să-mi trag una!
- Eve! - Suntem în secolul 21!
Dar n-am vrut! Era așa drăguț și acuma mi-e rău.
La ce te așteptai? E din industria muzicii, la naiba!
Mai lasă-mă!
L-ai băut pe Ian.
Adam!
L-ai băut...
...pe Ian.
Îmi pare rău!
Putem rezolva asta. Eva pleacă.
Dă-te de pe mine, Eve!
- De câte ori! - Nu am vrut!
Lasă-mă!
Ce rahat? Astea-s lucrurile mele!
Ieși afară, jigodie.
Și unde să mă duc?
Mergi să putrezești în LA.
Știi ce sunteți? Sunteți niște snobi condescendenți!
Habar n-ai!
Să te sparg!
Muriți dracu!
Of, dragostea mea... părea un băiat minunat.
De ce nu l-a transformat, măcar?
- Poate cineva să facă legătura între voi? - Glumești?
- Am fost împreună noaptea trecută. - Cam atât cu acordul de confidențialitate..
- Unde-i mașina? - A lăsat-o lângă club.
Bine. O să dispară într-o zi sau două.
- Uite ce i-a făcut chitarei. - Din 1905.
Ce fain e făcută pe interior!
Da.
- Ai vreun covor vechi? - După canapea.
- Ar trebui să...? - Da...
- Stai așa. - Asta e.
- L-ai prins? - Da.
- Picioarele mai întâi. - Da, picioarele.
Grijă la cap.
Ce facem cu el?
Nu e ca pe vremuri.
Când îi puteam arunca în Tamisa alături de toți tuberculoșii care pluteau acolo...
Idei?
Coioți, ce drăguț.
- Parcă te-ar estima. - Da, e plin de ei în Detroit.
Hai, Eve.
Nici măcar nu întreba. Gata?
Fain efect vizual.
Alo? Bună seara vreau să rezerv
două bilete din Detroit spre Tanger. Noaptea.
Cine e?
Niște hipsteri rock-n-roll.
- Mă urmăresc. - Bine că nu-i poliția, măcar.
Da, încă-s pe fir. Mulțumesc.
Da. Două bilete. Clasa 1-a. Să ajungă și să plece noaptea, vă rog.
Da, știu. E complicat.
Cu escală la Londra? Nu, nu, Londra nu e bine.
Da. Mai există cu alta escală?
Madrid?
Madrid e în regulă.
Da, pentru doi. Fără bagaj.
- Și instrumentele mele? - Iubitule, lumea e plină de instrumente.
O să-ți găsesc un instrument magic în Tanger.
- Dada, continuați. - Putem să luăm sânge cu noi?
Kit are cel mai bun sânge Imediat cum ajungem.
Da, carte de credit.
Da, pe numele...
Stephen Dedalus și Daisy Buchanan.
Chet Atkins...
Datele de naștere...?
Ai nevoie de ceva?
Doamnă, domnule am ceva special pentru voi.
Suntem aproape acolo. Hai.
La naiba, Marlowe, unde ești?
Adam!
- Pentru ce-a fost asta? - Hai.
Unde suntem?
- L-ai găsit pe Marlowe? - Nu, trebuie să-l găsim.
Trebuie să te trezești!
Abia pot merge.
Am ceva special pentru tine Ceva de care ai nevoie.
Nu de asta am nevoie.
La naiba, Kit!
- Bilal. - Doamna Eve?
- Ce plăcere. - Bilal.
Intră, intră.
Doamna Eve, profesorul nu e bine.
Asta e o situație foarte foarte nasoală.
Foarte.
Poate vizita dumneavoastră îi va face bine.
Vă rog.
Ei bine. Uite ce-a adus pisica.
Arăt ca dracu.
Vechea mea prietenă...
Da.
"Ce lucruri ciudate sunt oamenii!"
Ce s-a întâmplat, Kit?
E ultima sticlă de ceva bun.
Nu mai există bunul doctor francez.
Acum au doar sânge rău.
Contaminat.
Evitați spitalele de aici.
Încă mai mâzgălești, Kit?
Da. Rar, odată la un secol.
Bilal.
Bilal e un scriitor excelent.
- Poate nu încă. - Umilința...
Te-a dus nicăieri.
Dovada.
Filistin zombi umil.
A meritat, Kit. Încă mai ai ce-ți trebuie.
Nu prea am avut de ales.
Totul e... foarte politic.
Oricum, ar fi trebuit să fiu...
Mort.
Și acum, în sfârșit...
O să fiu.
Of, Eve.
Uită-te la porcăria asta.
- Ce-o să facem? - Ce-o să facem?
Eu știu ce-o să fac.
O să-ți iau cadoul ăla.
Dă-mi toți banii.
Hai.
Acum. Așteaptă aici, bine?
Și eu o să fiu după colț. Durează un minut.
Fără lucruri nepotrivite.
Bine.
Eve, fata asta e fantastică.
Jasmine, e libaneză. Sunt sigură c-o să ajungă faimoasă.
Sper că nu, totuși.
E mult prea bună pentru asta.
Hai, puiule.
Vezi mandolina asta.
Dalbergia Retusa?
E minunată.
Mulțumesc.
82% din sângele uman e apă.
A început războiul apei deja? Sau încă se bat pentru petrol?
Da, începe acum.
O să-și dea seama când o să fie prea târziu.
Cât din corpul uman e apă?
55/60%.
Și cât din suprafața pământului?
70% e ocean și...
lacuri, și râuri...
La naiba. Aproape nici nu suntem aici.
Suntem terminați, așa-i?
Povestește-mi despre iluminism.
Acțiunea lui Einstein de la distanță.
E legată de teoria cuantică?
Vreau să zic.
Nu e doar o teorie. E demonstrată.
Cum era?
Când separi două particule.
Și le muți departe una de cealaltă.
Chiar și în părți opuse ale universului.
Dacă afectăm sau modificăm una din ele,
Cealaltă va fi de asemenea alterată sau modificată.
Chiar și la capete opuse ale universului?
Da.
La asta ne gândim?
Adam, serios. Ești așa din secolul 15...
Dar sunt frumoși.
Ce altă opțiune avem, pe bune?
Dar îi transformăm, nu?
Ce romantic.
Sug eu fata, totuși.
Excuse moi?
Subtitrare de: Marcica Belearta
Revizuire: muLineZu